THE GIANT MECHANICAL MAN
Traducerea și adaptarea: Luke Skywalker pentru www.titrari.ro
Scuze? Scuze, trenul întârzie?
- Bună, am venit la lucru. - Dl. Mahoney este în hol.
- Scuzați-mă, sunteți domnul Mahoney? - Da.
Sunt Ranice, stagiara... De la Stagiari Permanenți.
- Îmi pare rău că am întârziat. Trenul a... - Ce mărime porți la jacheta?
- Mărimea S. - Marimea S spune că ai întârziat.
Îmbracă-te.
Vezi ușa asta. Broasca este defectă, nu se poate încuia.
Nu contează. E doar un dulap gol.
Da.
Ce-i care o repară nu vin până mâine, deci va trebui să stai aici.
Dacă cineva se plimba pe aici, sau se rătăcește,
o să ai grijă să nu deschidă ușa.
Ești ca un portar. Îi blochezi. Ai înțeles?
- Jacheta este mult prea mare... - Da, știu.
Dacă ai fi venit la timp ți-aș fi dat una mărimea S.
- Imi cer scuze. - Nu contează.
Nimeni nu vine pe aici, oricum.
Du-te la muncă.
Un bilet, vă rog.
- Alo? - Ai întârziat.
La ce am întârziat?
- Tim, am spus să nu bagi picioroangele înăuntru.
- La ce am întârziat? - La petrecerea de la locul meu de muncă.
- Nu ai spus nimic despre petrecere. - Ba da, am spus.
- Trebuie să merg și eu? - Da.
La naiba.
- Ți-am spus că toată lumea o să poarte costum.
Nu poți măcar să-ți scoți pălăria?
Bună!
- Mi-am chetuit deja bonusul. - Din nou?
S-Class 500, negru, piele, toate opțiunile.
Corect. O mașină frumoasă.
- Un whisky, te rog? - Uite cine s-a îmbrăcat pentru petrecere.
Am cumpărat un nou televizor cu plasmă.
50 inch, Full HD, sunet surround - tot tacâmul.
- Ai văzut vre-un film porno la el? - Da, cu o tipă ce purta taga.
Avea coșuri pe fund așa de mari. E superb pe ecran cu rezoluție mare.
- Hei, sunt e o doamnă aici. - Bine, amice.
- Are diagonală 50 inch. Cât ai dat pe el? - 3,000 $
- Glumesti, nu? 3000$ pentru un televizor? - Ai auzit vreodată de cărți?
- Nu, nu aveam cărți la Harvard. - Pot să vorbesc cu tine, Tim?
- Pauline, cine-i tipul ăsta? - Glumește cu voi.
Nu, nu glumesc!
- Ai machiaj pe gât? - Da, e machiaj argintiu.
- Omul se machiază. - Pa.
Trebuie să vorbim Janice.
Despre ce?
Sincer vorbind, nu cred că merge prea bine.
- Ce vrei să spui? - Am primit o mulțime de plângeri.
- Ce fel de plângeri? - Plângeri. Oamenii nu sunt fericiți.
Vrei să-ți citesc câteva? Să vedem aici...
"Ea pare distrată și neinteresată."
"Nu e cu mintea aici, e cu capul în nori."
"Uneori, îmi amintește de o hârtie de calc."
Nici nu înțeleg ce înseamnă asta?
Noi încercăm să promovăm oameni deștepți și de încredere.
- Sunt de încredere, George. - Lasă-mă să termin.
Da, și ești o persoană drăguță, dar nu ai nici farmec personal.
- Ce vrei să spui? - Ce vreau să spun?
Ați văzut "Three's Company"? Serialul de televiziune?
O știi pe Janet, colega de cameră? Ea este un exemplu despre ceea ce vorbesc eu.
Ea are o carismă deosebită. Oamenii vreau să o văd din nou și din nou.
De asta serialul a rezistat atât de mult. Mă uit la ea în fiecare noapte.
Deci, vrei să spui să să fiu mai mult ca Janet?
Da, spun asta. Dar nu spun chiar asta.
Pentru că ceea ce vreau să spun este că ești concediată.
Ceea ce spun este că ești concediată.
Bine.
Sun pentru anunțul de locuri de muncă din ziar. Serios?
Bine, mulțumesc.
- Ai o secundă, Janice? - Absolut, Craig.
- Chiria trebuie plătită în prima zi a lunii.
Știu.
Chiar știi? De obicei plătești pe dată, de 20 și nu mai merge.
- Știu. Îmi pare rău. Încerc. - Știu că e o perioadă mai grea, dar...
Însă există anumite lucruri pe care trebuie să le facem.
De ce chiria trebuie plătită în prima zi a lunii?
Nu știu, așa e de când lumea.
Cineva a inventat lunile și altcineva chiria.
Apoi, cineva a decis că acesta se plătește în prima zi a lunii.
- Îmi pare rău dacă sună aspru. - Nu, înțeleg, o voi rezolva.
- Mulțumesc. - Bine.
- Era aici... - Hal.
Uite-l acolo!
Bună, sunt Hal Baker. Am o rubrică la știri numită, "omul de pe stradă".
Ești interesat în a fi intervievat?
- Oh?!? Da da, tu trebuie să... - Dă-mi niște bani.
Ești interesat?
Bine. Sună-mă. Mulțumesc.
Am vești bune. Ascultă.
Un tip a venit astăzi, eram în centru, o zi destul de seacă '... nu contează.
Ideea este ca o să apar la televizor.
Ai auzit? O să apar la TV.
- Credeam că urăști televiziunea. - Da, dar nu acest tip de televiziune.
- Ce fel de televiziune? - Aceasta este educativă. Știri.
Bine.
Văd că dă-i pe afară de entuziasm, Pauline.
- Ce-i, Mark? - Tim... Ești complet argintiu.
Aștept aici.
Ce face fratele tău aici?
Te părăsesc, Tim.
- Ce? O să te întorci? - Nu.
Mă părăsești? Unde ți-e valiza?
- Nu am nevoie de valiza. - Nu suntem într-un film.
Nu înțeleg.
M-am săturat, Tim. M-am săturat de robot.
M-am săturat de lupta asta. Luptă este o parte a artei.
- Van Gogh nu a vândut niciodată un tablou. - Tim, nu ești Van Gogh.
Eu nu spun că sunt un artist, dar oamenii mi-au spus așa.
Știi ceva? Am nevoie de o valiză.
- Dacă arată ca o rata și face că o rata, atunci este o rata.
- Cine e o rata? - Eu sunt o rata.
În cazul în care labe înotătoare și pene, atunci este o rata.
Ce vrei să spui...? Încerc să vorbesc despre mine.
Eu nu. Eu vorbesc despre faptul că te părăsesc și tu vorbești despre rate.
Am crezut că ai crezut în mine.
Nu am crezut în tine, doar mi se părea frumos.
Sunt în mașină.
- Hei, puștiule. - Ce naiba se întâmplă?
- Pot să-ți dau un sfat?... - Pentru că îmi place de tine.
Știi ce văd când mă uit la tine? Ai peste 30 de ani, sărac
sora mea de părăsește, nu ai nici un viitor adevărat.
Știi de ce este așa? Îți voi spune.
Pentru că oamenilor nu le-a fost dat să trăiască așa.
Te-ai pictat ca un om de tablă.
Există un motiv pentru care oamenii merg la ședințe și
sunt blocați în trafic. Pentru că trebuie să lucreze.
Este o parte din viață. Așa a fost întotdeauna. Tu ești un fermier.
Chiar dacă nu îți place, ești un fermier, și va trebui să ari câmpurile.
- Ce câmpuri? - Știi la ce mă refer.
Crezi că eu vreau să stau la un birou toată ziua?
Nu vreau. Dar eu o fac. De ce?
Ai auzit melodia "Ai auzit despre ratatul singuratic"?
- E o melodie superbă. - Ai putea ajunge că tipul ăla.
Ești un fermier. Ara câmpurile...
Unde ești, Janice? Vii? Un moment.
Știu. Am rămas fără sos.
Janice, ai auzit? Am rămas fără sos.
Nu știam că vorbești cu mine.
Am crezut că ai vorbit cu cineva de la petrecere.
Vorbesc cu tine. Te-am sunat pe tine. Mă asculți?
Am rămas fără sos pentru chips-uri. Nu mai avem sos.
Bine, îmi pare rău. Să nu-ți pară. Vino cu niște sos.
Îl voi plăti eu. Vii, da? Da, vin.
Bine, nu uita de sos...
- De ce ai sunat la ușă? - Nu știu.
Puteai să intri direct.
- Ai adus sosul? - Hei, Janice.
- Trebuie să-i asculți povestea lui Larry. - Bine.
- Vreau să îți prezint pe cineva. - Ce? Nu, nu vreau să cunosc pe nimeni.
- Nu vreau să rămân. - E în regulă. Iată-l.
- Să mergem. - Nu glumesc.
- Haide. Scoate-ți jacheta. - Stop.
Doug. Ea e sora mea, de care ți-am spus.
- Bună, sora lui Jill. - Bine, distracție!
- Bună, eu sunt Doug Duncan. - Salut, sunt Janice.
Ce un cardigan frumos. E din lana?
- Nu știu. - Pare a fii de lână.
E aspru...? Am avut odată un pulover de lână foarte aspru.
Am fost pe punctul de a-l purtat atunci când am zburat cu clasa întâi la Londra.
Pentru o sesiune de autografe. Sunt un scriitor.
Am avut noroc că nu l-am purtat, pentru că atunci când am ajuns acolo am mers direct
la un interviu în direct pentru BBC.
- British Broadcasting Company. - Da.
- Tu cu ce te ocupi? - Nu știu cum să-ți răspund.
Corporation, îmi pare rău. British Broadcasting Corporation.
Interviul a durat trei ore. Dacă aș fi avut un pulover de lână, aș fi fost zgâriat tot.
Serios, nu te poți scărpina în direct. E NU cu N mare...
Ai vre-un hobby? Mie îmi place să ajut copiii...
Copii cu probleme de vedere, Am ajutat la a construi o biserică.
Locuitorii din partea de sud a orașului se afla în "mocirla" din cauza unei
conducte de canal de pe strada Washington colț cu Bulevardul Main.
Autoritățile au închis cele două străzi pentru a rezolva problema.
Lucrările ar putea ține străzile închise până la Anul Nou.
Asta va îngreuna naveta. Îi dăm legătura lui
Hal Baker, reporterul nostru de pe stradă.
- Însă astăzi el este în studio. Hal. - Așa e Rohn.
Unii dintre voi l-au văzut pe invitatul meu pe stradă și s-aua întrebat cine este.
Numele lui este Tim Tucker și este cunoscut sub numele de omul mecanic uriaș.
Bună, Tim. Ce îmbrăcăminte intersanta ai!
Mulțumesc, am îmbunătățit-o de-a lungul anilor.
De ce ai ales să începi chestia asta cu robotul?
De ce am ales? S-a întâmplat să fie talentul meu.
- Interesant. - Și eu simt că...
că pot ajuta prin a face viața oamenilor e un pic mai distractivă.
- Ce vrei să spui? - Viața modernă poate fi stresantă.
Se poate să simți că treci prin ea inconștient... ca un robot.
Puteți simți pierdut.
Vreau ca oamenii să știe că nu sunt nebuni.
Toți ce va uiți acum la televizor - nu sunteți nebuni. Viața e o nebuie.
Poate dacă vedeți un om mecanic uriaș ce merge pe strada
veți vedea lucrurile dintr-o altă perspectivă.
Știi ce ar trebui să adaugi? Break dance.
Că "valul", știi. Poți să dansezi ca "valul"?
- Nu, nu fac "valul". - Știi ce vreau să spun "valul"?
- Știu, dar nu o voi face. - Am dansat moonwalk înainte.
Ia te uită.
Nu e asta mesajul ce încerc să-l transmit. Eu nu fac astfel de lucruri.
De ce? Este distractiv.
Am terminat?
Bună, Jill. Am nevoie de un loc unde să locuiesc pentru o vreme.
- De ce, ai fost evacuată? - Da, ai putea spune.
- De unde suni? - Un telefon public.
Am încercat să te sun. Ce să întâmplat cu telefonul tău mobil?
- Mi-a fost deconectat. - Cum să întâmplat asta?
- Trec printr-o perioadă grea Jill. - Care e problema, Janice?
- Am nevoie de un loc unde să locuiesc o vreme.
- Poți să stai aici. - Venim să te luăm mâine.
Bine, mulțumesc.
Hei, te-am văzut la televizor.
Bună ziua. Te-am văzut la televizor.
Mă simt ca și oamenii despre care vorbeai.
Ca și cum m-am născut în această lume și ar trebui să știu ce fac.
Ca și cum ar trebui să le fi înțeles pe toate.
Dar nu le-am înțeles.
Mă simt... pierdută.
Oricum, mulțumesc.
Știați că Bianca Jones și Lee Dermot s-au despărțit?
Știi cine altcineva se desparte?
Joe Lorrie și Ashley Seib.
Gata.
Mai aduc cafea.
Avem ceva pentru tine... Un mic cadou de bun venit.
- Îți va plăcea foarte mult. - E cel mai tare cadou.
- Ce este? - E ceva unic.
- Total unic. - Ce este?
- Ghici? - Ce?
- Nu poți ghici, dar încearcă. - Bine, vrei să ghicesc.
- Este o pălărie? - O pălărie?
- Nu știu. - Categoric nu e o pălărie!
- De ce te-ai gândi la asta? - Nu știu. Tu mi-ai cerut să ghicesc.
Pentru prima dată în viață, fii un pic seriosa, te rog.
Viața ta este întoarsă pe dos și ai ghicit pe o pălărie?
- O iau în serios. - Poate ar trebui să i-l dăm.
- Bine, da-il. - Închide ochii.
Bine...
Aceasta este.
- Oh, o carte. - Da, Doug Duncan. Ți-l amintești?
- Da. - I-am curățat dinții, Janice.
El a vrut s-o ai. Chiar a dat un autograf. Deschide-o.
Ce a scris?
"Dragă Janice, ce zici să vorbim la cină? Doug Duncan."
- Nu este uimitor? - Ar trebui să ieși cu el.
Absolut. Acesta este răspunsul. El este fantastic.
Te învață să dialoghezi. Câteodată nu ești atât de bună la asta.
- Există o poziție la salubritate. - Salubritate?
Da, e simplu, cureți custiile, arunci gunoiul.
Copii scăpa pe jos popcorn, tu cureți.
- Vrea rea te deranjează? - Nu, sunt obișnuit.
Bine. Un alt aspect e că trebuie să cureți și toalete.
Perioada asta din viața mea pare a fi legată doar de curățare de toalete.
Îmi pare rău. Hai să-ți dau uniformă, un mop și la treabă.
- Mă bucur să te cunosc. - Și eu.
Scuză-mă?
- Scuză-mă? - Da.
- Lucrezi aici? - Dacă lucrez aici?
Nu, eu sunt un prizonier aici.
- Ce? - Un om ce se simte groaznic.
Așa se numesc exponatul ăsta.
- Caut pentru birou de personal. - Eu caut moneda mea.
Biroul de personal, după maimuțe de pe partea dreaptă. Nu îl poți rata.
Mulțumesc.
Stai...
Bine, ești supracalificata pentru poziția
asta, dar dacă ești disperată ți-l pot oferi.
- Sunt disperată. - Bine, atunci.
- Doar unul. - Max.
Ai grijă, are păi.
Mulțumesc.
- Bună. - Bună.
Cred că te-am văzut ieri când am curățat fântână.
- Oh, da. Te-au lăsat afară? - Nu, am fugit.
- Deci ai primit slujba. - Da.
Ce faci?
- Vând gorile de plastic cu suc de struguri.
Da, am curățat o grămadă din alea.
Să sperăm că este doar temporar, până voi știi ce trebuie să fac cu viața mea.
M-am prins.
- E deprimant, nu-i așa? - Ce vrei să spui?
Oamenii au evoluat într-un miliard de ani.
S-au ridicat din mlaștini, au călătorit, am descoperit
protecția împotriva incendiilor, au inventat roată.
De ce? Ca să poți o șapcă și să vinzi pahare în formă de gorila pentru suc?
Eu nu văd lucrurile chiar așa.
Îmi pare rău.
Nu-ți face griji. Nu ești singura care încearcă să-și facă ordine în viață.
- "Cum să ai conversații..." - ... conversații câștigătoare.
Conversații câștigătoare? Bine.
- Avem una chiar acum? - Mi-a dat-o sora mea.
- E bună? - Nu știu.
O să merg la cină cu autorul, așa că m-am gândit că ar trebui s-o citesc.
Bine... Trebuie să mă întorc la locul de muncă.
- Ne vedem mai târziu, Janice. - Da.
Ferește-te de urșii polari!
- Ce e în gorile? O băutură pe bază de zahăr?
- Suc de struguri. - Vrei suc de struguri, dragă?
- Doar unul. Cât costai? - Șase dolari.
Uau. Doar unul.
- Mulțumesc. - Nu, stai un minut.
- Stai un pic. - Acest nu e suc de struguri.
- Nu e? - Nu, e băutura cu aromă de struguri.
Îmi vreau banii înapoi.
- Pot să beau și eu, tati? - Nu.
- Dar vreau și eu. - Nu, are prea mult zahăr.
- Dar ai zis că-mi iei, zgârcitule. - Unde ai auzit asta?
- Mulțumesc foarte mult. - Îmi pare rău.
Ia-ți o viață.
- Ce faci aici? Sunt ocupat să găsesc oameni pentru de catering.
- Pot să o fac eu, George. - Nu începe, Janice.
Nu-mă fă să mă simt vinovat. Jobul ăsta nu ți se potrivește.
- Te rog George, trebuie să plateasc chiria.
Toți trebuie să plătim ceva.
- Doar că... ce e cu tine? - Nimic.
- De ce faci chestia aia cu gura ta? - Nimic. Trebuie doar să plateasc chiria.
- Ce dracu, îți cad dintii din gură! - Nu știu ce se întâmplă cu mine, George.
Dinții îți cad din gură...!
Bună dimineața, Janice.
Ți-a scăpat un loc!
- Ce? - Ți-a scăpat un loc!
- Unde? - Glumeam.
Ce? Ce-am scăpat?
Nu, am glumit.
Într-adevăr? Mi-a scăpat un loc. E amuzant.
Nu știu... poate nu e. Da, a fost amuzant.
- Tocmai a lovit o maimuță. - Ce?
Tipul de acolo. Ce ar zice dacă cineva l-ar lovi pe el?
- Voi afla. Hai! - Hei, hei! - Ce?
- Nu lovi maimuță. - Calmează-te. Eu nu-o lovesc.
- Am văzut că ai lovit-o. - Nu, nu am lovit-o. Ce șapca mișto.
- Ți-ar place dacă cineva te-ar lovi pe tine?
Vrei să mă lovești?
- Ea nu, dar eu o voi face măgarule. - Fac pariu că ai vrea.
- Uite. Îți place? - Îți place?
- Dai Janice! - Îți place?
- Nu loviți maimuță.
Ești bine?
- Lovea puii... - Știu. Deci, ar trebui să-i arate lui.
Nu loviți maimuță!
Ai observat? Era speriat. Mi-a plăcut când ai luat-o din mâna mea.
Era speriat de tot. "Nu loviți maimuță!"
- Crezi că vom fi concediați? - Eu nu îmi permit.
Vom fi în regulă.
- Cred că ar trebui să schimbe cuștile, altfel se va întâmpla din nou. - Spune-i!
Bine... În primul rând, sunteți o echipă de securitate a naibii de bună.
În al doilea rând...
- Dacă aveți de gând să conciediati pe cineva, conciediati-mă pe mine.
- Am fost cel care a început. - Janice nu a lovit pe nimeni.
Nu conciedez pe nimeni!
Mă bucur că ați avut grijă de maimuță.
În viitor, vă rog să chemați securitatea, bine?
- Bine. - În regulă.
Cred că Janice are o sugestie.
Spune-mi ce mi-ai spus.
Ce este?
Bine. Felul în care sunt aranjate cuștile
permite oamenilor să ajung până balustrada în cazul în care maimuțele dorm.
Dacă vom muta gardul sau plantăm un copac să dea maimuțelor mai multă intimitate,
va fi mai bine. Când oamenii văd o maimuță că doarme încep să țipe la ea.
Unii oameni sunt idioți. Noi trebuie să protejăm animalele mai bine.
- Mai ales puii. - Nu știam că sunt atât de expuse.
- Da, sunt complet expuse. - Atunci trebuie să rezolvăm asta.
Voi contacta persoană responsabilă. Mulțumesc Janice.
Cu plăcere.
Frumos.
Webster definește "conversație", ca un schimb oral de noțiuni,
opinii și observații.
Bună, eu sunt Doug Duncan, și vă mulțumesc foarte mult,
pentru că mi-ați îngăduit să fiu ghidul dvs prin țară conversației.
Sunteți pregătiți pentru a începe călătoria dumneavoastră...?
Mulțumesc. Ce trebuie să avem pentru o conversație semnificativă?
De ce avem nevoie?
O nevoie de a vorbi.
Pentru dorința de a vorbi, trebuie să aveți ceva de spus.
Unde găsiți astea? Unde găsiți ceea ce vreți să spuneți?
În geanta asta mare? Nu, nu cred.
Voi verifica.
Dar acest domn frumoși? Cum vă cheamă?
- Toby. Vrei să fii voluntar într-un experiment pe care-l facem azi?
- Absolut. - Ai acceptat, dar stai să vezi.
Glumesc. Haide în față, Toby. Ai fost vreodată la o întâlnire?
- De câteva ori. - Bine, și despre ce vorbeai?
Diverse. Lucruri diverse.
"Lucruri diverse, chestii de genul"? Pare fascinant.
Acesta este motivul pentru care ești azi aici.
Pentru a învăța arta elocventei.
Vreau ca toți să vă imaginați că sunt o femeie frumoasă.
Și eu și Toby sunt la o întâlnire. Despre ce vrei să vorbim Toby?
- Hai Toby... - Nu știu.
Toby, te rog să stai jos. Regula nr. 1.
Amestecați cărțile în avantajul dumneavoastră.
Dacă nu știți despre ce să vorbiți, vorbiți despre voi înșivă.
Continuă să vorbești!
Cum ți s-a părut? Bine. Mulțumesc.
Salut, Doug.
- Scuze, prezentările astea sunt o nebunie. - Ai fost super.
- Ai fost foarte bun. - Mulțumesc chiar apreciez asta.
- Bună, Janice. - Hei, Doug.
- Ai avut timp să citești cartea mea? - Da, e bună.
Am citit doar o parte, dar e bună.
- Bine, atunci oferta mea pentru cină rămâne valabilă.
Bine.
- Maine seară? - Maine seară...?
- Da, și-ar dorii cu adevărat. - Fantastic. Wow!
Puteți avea niște conversații câștigătoare.
- Trebuie să mă întorc la lucru. - Mulțumesc pentru bilete.
Ai fost minunat...
Pe cine avem aici? Oh, Toby. M-ai impresionat azi.
- Doug este perfect pentru tine. - Perfect.
Ți-ai pus viața pe "PAUSE" de atâția ani, e timpul să apeși pe "PLAY".
Cum era vorba aia... despre două tipuri de oameni?
Există două tipuri de oameni în lume...
Unii care... nu mai știu exact.
Există două tipuri de oameni și nu vrei să fie de tipul greșit.
- Incearcam să te ajutăm. - Suntem de partea ta.
Cei care plătesc facturile.
Hei, Janicei! Hei!
- Ți-ai lăsat cartea în vestiar. - Mulțumesc.
N-am apucat să citesc, dar am văzut poza autorului, și el...
Și arată ca o minge de brânză, nu? Da.
Îmi pare rău dacă am fost un pic Charles Darwin în palat arctic.
- Vorbesc de mlaștină și de foc... - Ah, nu îți fă griji.
- Într-un fel îmi fac. - Aveai dreptate.
Da, pentru că nu am nici o idee despre ce fac.
Nu am nici o idee.
- Nici o idee despre ce să fac. - Nici eu.
Eu vorbesc despre viața mea. Și nu vreau să vând suc de struguri...
- ... sau să mă întâlnesc tipul cu cap de brânză.
Dar atunci de ce o faci?
- Ce vrei să spui? - De ce de vinzi suc de struguri?
Ce altceva să să fac? Îmi trebuie un loc de muncă.
M-am prins.
Și eu..
Și locuiesc cu sora mea, și ea ar vrea să mă mut.
"Unde lucrezi, Janice Ce te interezeaza?"
"Ce faci cu viața ta care-i viziunea ta?"
- Da, parcă ai fi sora mea. - Că prietena mea, de fapt.
Exact. Da.
Hazliu. Da.
- Oricum... - Oamenii sunt ciudați.
Da, sunt.
- Ne vedem mâine. - Bine, bine.
Am vrut să zic fosta mea prietenă.
- Ce? - Am vrut să zic fosta mea prietenă.
- Bine, nici nu m-am... - E în regulă.
M-am gândit... Bine.
- Uite-o. - Bună.
- Lasă-mă să-ți deschid ușa. - Mulțumesc.
Am scris cărți despre multe subiecte.
Alege un subiect. Am scris o carte despre el.
Hai, alege un subiect?
- Ce vrei să spui? - Alege un subiect, orice subiect.
Diete, conversații, sănătate, vise excursii. Alege un subiect?
- Vise. - Bine, ce vrei să știi despre vise?
Am ales doar un subiect.
Subconștientul spune conștientului ceea ce are nevoie.
Spune-mi despre visul tău cel mai recent.
Nu te voi judeca. Spune-mi despre visul tău cel mai recent.
Am fost la un interviu și au început să-mi cadă dinții.
- Ce? - În vis îmi cădeau dintii.
Nasol, ești nebună. Glumeam. Dar e destul de ciudat.
Cumpără cartea mea despre vise și vei afla totul despre vise.
Ce vom mânca?
Au prăjitura cu brânză.
Am găsit o cutie sub pat cu scrisori.
- Am găsit o cutie. - Mulțumesc.
- Nu găsești un pantof? - Da. Mulțumesc.
Cred că mai sunt și niște cărți.
- Vreau să-mi cer scuze. - Pentru ce? Nu e nevoie.
Pentru când am spus că nu am crezut în tine niciodată.
- Oh, aia. - Am fost rea și îmi pare rău.
Nu-i nimic. Voi opri oricum.
- Nimeni nu pare să mă înțeleagă. - Tim, nu trebuie să renunți. Ce?
Nu!
E un talent inutil. Nu e ca și cum aș fi un pianist sau artist.
Nu are nici o valoare.
- Am fost supărat atunci când am spus asta, Tim.
Nu cred că este adevărat.
Știu că chestia asta o să evolueze în...
ceva măreț. Ceva în ceea numai tu poți realiza.
Tu nu pui presiune pe tine.
Și de asta... ești extraordinar.
- Îmi pare foarte rău. - Pentru ce?
Pentru că te-am dezamăgit și pentru că nu am fost suficient.
Tim tu nu m-ai dezamăgit.
Cred că ne-am dus în direcții diferite.
Dar aș vrea totuși să rămânem prieteni.
Trebuie să "intrii" în conversație. Nu să îți ceri voie.
Trebuie să intrii cu putere. Nu pot să cred că spun asta.
Am fost groaznic în conversații. Îți vine să crezi?
Am început să vorbesc despre vreme și alte chestii.
Dar atunci când era vorba de ați exprima sentimentele
cuvintele îmi rămâneau în gât.
Acum nu mai e așa. Când vreau ceva folosesc direct cuvintele.
De exemplu..., nu știu...
Dacă aș vrea să te sărut, aș spune, "Hei, vreau să te sărut."
Simplu. Chiar așa. Nu spun că aici în restaurant. Ar fi ciudat.
Și nu vreau să par prea direct.
Dar aș putea ușor să o spun oricând. Fii pregătită pentru asta.
Să vedem ce deserturi au.
Un whisky.
Am postat pe Podcast. Am postat pe Twitter.
Am scris o carte despre... Stai, geaca mea.
- Tim. - Hei, Janice.
Ce faci aici? Beau ceva.
Vrei... să mi te alături?
Mi-am pătat geaca cu mâncare. Ea are sos pe ea, sau ceva.
- Doug, prietenul meu Tim. - Salut, frate! Ce căciula super.
Mulțumesc, frate.
Bine. Ne vedem la lucru mâine?
- Bine. - Bine.
- Bună, Tim. - Hei, Janice. Ce faci?
Bine, ce mai faci?
- Bine, am luat o pauză, mă uit la pinguini.
Îmi plac pinguinii.
- Deci... - Aseară a fost ciudat.
- Erai cu scriitorul, nu? - Da, el a fost.
- Doar am ieșit la cină. - Da, da.
Și noi ar trebui să ieșim împreună.
- Cine? - Tu și cu mine.
- Bine. - Curând. Ești liberă mâine seară?
- Vrei să mergi cu mine la petrecere? - Da.
Bine.
Uite la el.
- Bună, surioară. - Salut.
- Ar trebui să încerci nivelul șapte. - Nu, asta e bine.
Cum vrei.
Ce este? Am vești bune pentru tine.
- Cred că îți vor plăcea. - Ce vești?
Doug l-a întrebat pe Brian de tine. Cred că-i place de tine.
Și ne invită pe toți la cină joi... și nu poți spune nu.
Ce faci? Jill! Trebuie să slăbești. Lui Doug îi plac subtiricile.
Mă bucur să te cunosc. Uite-o!
La mulți ani! Arăți super. Ea e Janice.
Bună. Salut. Am auzit multe despre tine.
- Uau? - Super.
- Bărbate? Mă bucur să te văd. - Tim?
- Ea e prietena mea. - Sunt Wesley.
- Eu sunt Janice. - Mă bucur să te cunosc.
Îți dau ție ăștia. Ar trebui să-i port? Bine.
Îți voi face o fotografie cu ei. Super.
- El e un fotograf extraordinar. - Minunat.
Mulțumesc tuturor. Mă bucur că ați venit.
Voi sunteți cei mai buni prieteni pe care un om îi poate avea...
Sunteți ca o familie pentru mine. Chiar dacă sună siropos e adevărat.
De asemenea, vreau să-i mulțumesc soțului meu minunat, Wesley.
El mă sprijină întotdeauna și mă face să mă simt iubită.
Este adevărat ce se spune...
Este nevoie doar de o singură persoană, o singură persoană
care să te facă să te se simtă specială și că-i aparti.
Să mâncăm tort
- Am crezut că vorbea cu tine. - Nu, se pare că vorbea cu tine.
- Nu i-am răspuns. - Stătea acolo aproape că un stâlp.
Foarte aproape.
- Unde te-ai născut? - Nu, m-am născut în Wyoming.
Am auzit că e frumos acolo.
Și eu. Nu-mi amintesc prea multe, a trebuit să mă mut când eram mică.
- A trebui să te muți? - Da, am fost un copil adoptat.
- Cum e? - Să fi adoptat?
A fost ciudat pentru că sora mea mai mică, Jill, nu era adoptată.
M-am simțit un pic... E bine acum.
Când aveam șapte ani, am vrut să cresc și să mă mut.
Credeam că să crești înseamnă să-ți pierzi dinții de lapte.
Și am citit într-o carte că dacă îți legi un fir de ață în jurul dintelui
și legi ața de o ușă, astfel încât când trântești ușa să îți extragă dintele.
- Și am făcut-o. - Ți-ai scos dintele?
Nu.. Ușa mi-a ricoșat în cap și m-am ales cu trei copci.
- Oh, la naiba. Pot să văd? - Chiar acolo.
- Am văzut. - Chiar deasupra sprâncenei. Nu-l vezi?
Da, văd. Îmi place.
Te face să arăți dur. Ca și cum ai tras un cap în gură la cineva.
Tata mă învățat să spun: "Să vezi cum arată ușa!"
Era o glumă făcută de tata.
Uneori visez că îmi cad dintii.
Serios? Tocmai am visat și eu așa ceva. Am fost îngrozitor.
Nu îți face griji. Oamenii visează așa ceva tot timpul.
- Știi ce înseamnă? - Cu dinții muști,
deci sunt puternici.
Și îți cad, deci te simți neputincios.
Bine. Eu visez asta tot timpul.
Dar știi ce ajută? Prăjitură cu mere.
Serios? Da, face să te simți... incredibil de puternic.
- Atunci ar trebuie să luăm una. - Vrei să împărțim o prăjitură întreagă?
Vrei? - Scuză-mă? Ne puteți da o prăjitură întreagă?
- Putem să o luăm pe toată? - Mulțumesc. Arată minunat.
- Mulțumesc mult. - Ne-a dat o prăjitură întreagă.
Da. Hai să o mâncăm.
Intră.
- Vrei o bere? - Sigur.
- Îmi place apartamentul tău. - Mulțumesc, e cu chirie.
Tot încearcă să mă evacueze.
- E un pic cam rece. Ți-e frig? - Nu, deloc.
- Noroc! - Noroc!
- De unde l-ai luat-o? - Am găsit-o.
- E este atât de mică. - Cred că arată ca mine.
- Crezi? - Îhî.
- Nu, ești mai frumoasă. - Dar, acumi?
- Tot ești mai frumoasă. - Crezi?
Ești minunată.
Știi ce e minuntat la tine, ești reală.
Nu te prefaci că le știi pe toate, că toți ceilalți ce trec prin viață.
Ești reală. Ești naturală și observi lucrurile.
Ești atentă la ce e în jurul tău... Că maimuțele.
Când mă uit la tine...
te văd.
Te văd cu adevărat.
Ești minunată.
- Mulțumesc. - Vorbesc serios.
Serios, aș fi plecat de la Zoo de mult dacă n-ai fi lucrat tu acolo.
Mulțumesc. Nu-mi mulțumi...
- Ești cu tipul "conversații câștigătoare"? - Nu.
- Nu sunteți împreună? - Împreună? Nu.
Am vrut doar să verific. Nu se știe niciodată.
Vreau să te întreb...
l-ai văzut pe omul mecanic uriaș?
Vreau să te sărut.
- Ce? - Vreau să te sărut.
Bine.
Locul de muncă de la grădina zoologică e cel
mai bun lucru care mi să întâmplat vreodată.
De abia aștept să te văd. Și eu
Știi ce? Ar trebui să petrecem mai mult timp împreună.
Da. Mi-ar place asta.
- Îți plac filmele mute? - Filmele mute? Foarte mult.
- Proiectează filme mute la casa de artă. - Am fost acolo.
Vrei să mergi cu mine la film vineri?
- Noi doi? - Da.
Pot să-i invit pe sora mea și soțul ei, dacă vor să ni se alăture.
Mi-o prezinți deja pe sora ta?
Uau. Devine serios.
- Doar m-am gândit... - Sună grozav.
- Nu trebuie să fie ceva oficial. - E bine oficial. Îmi place.
- Da? - Cu tine îmi place.
Bună.
- Sonia. Pot vorbi cu tine? - Da.
Ce este?
- Nu-mi place slujba mea. - Nu.
- Pot face mai mult decât să vând suc. - Ce ai face?
Ceva unde să gândesc și să iau decizii.
- Ai spus că sunt supracalificata când mai angajat.
Da, ți-am spus.
- Să întâmplat ceva cu tine? - Da.
- Da, multe. - Se vede.
- Ce zici de asistent coordonator? - Pot face asta.
Bună. Atunci fă-o.
Mulțumesc.
- O clipă. - Janice. - Jill. Știi ce?
Mergem la șase. Vom merge la cină cu Doug.
N-ai uitat așa-i? La ora șase, atunci.
Scuză-mă, era sora mea.
Cel mai important lucru e să nu vegetezi. Încerca să conversezi.
Da, corect, dar este diferit pentru bărbați.
Nu, nu este. Ba da, femeile sunt mai conservatoare.
- Depinde de femeie. - Touche.
- Janice, tu ce părere ai? - Ea nu este așa experimentată.
- Așa-i? Ești atentă? - Nu chiar.
Am spus că nu ai avut atât de mulți prieteni.
Scuzați-mă, mă duc la baie.
Bine.
Hei, este o cramă de vinuri mai jos pe stradă. Mergem?
- Sună fantastic. - Da, dar Janice o să spună nu.
Știi ce? Cred că o pot convinge.
Mergeți înainte... o aștept aici și venim acolo împreună.
- Super. E după colț. - Super. Minunat.
- Unde au plecat? - Știi ce.
Au plecat la crama să bea un vin. Dacă nu vrei să mergi, putem...
- Sună bine. - Uau, bine. Super.
- E un pic rece, nu-i așa? - Da, un pic.
Aș putea...
Da.
Fii atentă la robotul ăsta ciudat.
Bling-bip, blat-bag. Duceți-mă la șeful vostru.
Oh, a fost frumos.
Doug. Oprește-te, te rog.
- Ce? Nu te simți vibrațiile? - Nu.
Hai relaxează-te.
- Sonia, l-ai văzut pe Tim? - Tim? Nu, nu a venit azi.
Ciudat.
Asistent coordonator. Este uimitor.
- Bună treabă. - Mă întreb ce costum o să ai?
Pantaloni, probabil... Unde este prietenul tău?
- O să vină. - Filmul va începe imediat.
Intrați la film? Începe acum.
- Filmul începe acum. - Da, da.
Haide.
Haide, Tim.
Cred că-l voi suna pe Doug.
Doug? Salut, sunt Jill.
Doug, da. Bună, mulțumesc că ai venit. Janice e cu moralul la pământ.
- Pentru nimic. - Va fi atât de fericită să te vadă.
Janice, uite cine este aici. Doug.
- Ce faci... - Ce-i cu el aici?
Nu fi nepoliticoasă. A venit să te vadă.
Auci, Janice.
- E supărată că tipul de la grădina zoologică nu a venit.
Dar o să fie bine. Nu-i așa, Janice?
- Ce faci? Te comporți ciudat. - Trebuie să faci ceva.
Da, sau yoga.
- Are nevoie de o nouă atitudine. - Am scris despre gândirea pozitivă.
De fiecare dată când citesc despre asta, mă simt mai bine.
De asta are nevoie și ea. Trebuie să-i citești cartea.
Nu, Jill. Nu am nevoie de rahatul lui de carte.
- Nu am nevoie de nimic. - Bine.
Oprește-te, bine? Oprește-te!
Termină cu cărțile, întâlnirile idioate și sfaturile. Nu am nevoie de ele.
Nu vreau nimic din toate astea. Ce vrei atunci?
- Încerc doar să o ajut. - Nu mă ajuți. Nu înțelegi asta?
M-ai rănit. Nu înțelegi că m-ai rănit?
- Chiar cred că ar trebui să citești cartea.
- Doug, încetează să insiști atât.
- Janice... - O ține întruna...
Hai să ne liniștim toți. Doug, hai să le lăsăm în pace un pic.
- De ce trebuie întotdeauna să fii atât de ciudată?
Nu mai vorbi așa, Jill.
Eu sunt sora mai mare. Sunt sora ta mai mare.
- Dar tu mă tratezi întotdeauna că pe un copil.
Nu, nu te tratez așa
Ba da, Jill. Îmi spui de ce am nevoie,
îmi spui ce greșesc, tot timpul.
Nu vreau ceea ce vrei tu, Jill.
- Nu vreau ceea ce vrei tu. - Atunci ce vrei, Janice?
- Ce? - Nu știu.
Chiar trebuie să știu? Este soarta universului? De ce trebuie să știu?
De ce trebuie să fiu cumva? Nu este suficient să fiu eu însumi?
- Poți vorbi mai încet, te rog? - Scuze.
Janice.
Îmi fac griji pentru tine.
Simt că te zbați și vreau să te ajut.
Dacă chiar vrei să mă ajuți, atunci, fii sora mea mai mică. Bine?
Da. Mulțumesc.
- Adevărul e că acum chiar am nevoie de o soră.
Bine.
Cred că...
Ce? Poți să-mi spui, Janice.
Cred că sunt îndrăgostită de el.
- De cine? - De Tim.
Și sunt confuză... Pentru că el trebuia să fie aici.
Știu.
Îmi pare rău Janice.
Hai să mergem acasă. Nu vreau să merg acasă.
- Nu? - Nu, mi-e rușine.
- Nu vreau să mai văd pe nimeni. - Bine.
Vreau să fiu singură pentru o vreme.
Ești sigură? Da.
Bine, voi avea grijă de băieți.
Hei, îți amintești de mine?
Stai aici toată noaptea?
Nu am mărunțiș că ți-aș da.
Pot să te întreb ceva?
La televizor ai spus ceva despre oamenii care se simt pierduți.
Așa te simți? Pentru că uneori mă simt...
invizibilă.
Recent am auzit pe cineva spunând că este nevoie doar de o singură persoană...
de o singură persoană care să te facă să simți special.
Eu cred că este adevărat...
pentru că am simțit-o.
Noaptea trecută am ieșit cu colegul meu de serviciu.
Lucrez la grădina zoologică.
Oricum... a fost doar pentru o noapte,
dar m-am simțit diferit.
Iar acum lucrurile s-au complicat.
Tim?
- Salut, el e Tim. - Mă bucur să te cunosc în sfârșit.
Cred că ar trebuie să mutăm zona verde. Am avea mai mult spațiu pentru hrană.
Și poate să plantăm mai mulți pomi aici.
Bună treabă, Janice. Mulțumesc.
Toată asta... vom deschide întreaga zonă.
Vom avea niște spații pentru animale acolo.
Jill, ar trebui să veniți în centru să ne întâlnim.
Vom merge la teatru mai târziu.
Îl caut pe Tim chiar acum.
L-am găsit. Spune-mi când v-ați hotărât.
Fair play.
O conversație este ca un meci de fotbal american!
Acesta are una, două, trei, patru reprize.
Și dacă ești într-adevăr norocos, ce obții?
Ce obții?
Prelungiri.
Dacă vrei să ajunci la prelungiri, nu arăți tot ce poți în prima repriză.
Trebuie să aștepți pauză, sau cum îmi place eu să spun, sfârșitul cinei.
Când totul devine un pic rigid, un pic
plictisitor și apoi spuneți cea mai bună glumă.
Sau mai bine, o povestioară. Nu contează dacă e adevărată.
Cheia este să ajungeți la prelungiri.
Atunci se întâmplă chestiile cele mai distractive.
Tipul ăsta știe la ce mă refer. Goool.
Traducerea și adaptarea: Luke Skywalker pentru www.titrari.ro